Heil Hitler!
God dag.
Takk, frøken.
- Hvordan går det, Barr? - Ikke så verst, George. Og du?
Som vanlig.
Alt vel? Du har ikke sett opp fra glasset ditt i hele kveld.
Jeg bare tenker litt.
- På? - Ingenting av noen større betydning.
Hva med ferie? Du burde reise til Florida.
The Keys, Barr. Spiller du golf?
Eller Hawaii, kanskje. Har du forsøkt dyphavsfiske?
Reis til et varmt sted der du kan bruke penger og hvile deg.
The Keys, Barr. Spiller du golf?
Det høres ut som steder der du tror at jeg kan dø lykkelig.
- Kan det stemme? - Det var ikke meningen å såre deg.
Jeg er ikke såret. Du har rett.
Jeg burde gjøre sorti med en fiskestang i hånden, -
- i stedet for å sitte på en vinglete barstol i en sjuskete bar.
Ikke vondt ment, George.
Ikke bry deg om meg. Det er spriten som snakker.
Jeg tror at jeg skal gi opp for i kveld og gå hjem og sove.
Eller hva sier du?
God natt, George. Pass på deg selv.
- Ses vi i morgen, Calvin? - Vi ses i morgen, George.
Der er den.
En slant, min herre? Har du en slant til overs?
Ja.
Bare pass på...
Ikke bruk alt på...
Æsj, glem det.
Takk.
Lommebok. Nøkler.
Jeg ga mine siste slanter til en uteligger. En mann som...
Sa jeg at du fikk snakke? Lommeboka. Nå!
Få den!
Ville du ha dette?
Hun er søt.
Flytt deg.
Kom nå.
Jeg kan ikke la deg...
- Jeg trenger bilen min. - Kom deg vekk, gubbe!
Du er dødens!
Milde himmel...
Tre nye ofre for kanadisk seriemorder
Pokker ta!
Du har reist langt, mr Amerika.
Og til fots.
- Verker de? - Njet.
Gi deg. Jeg vet at du snakker russisk.
Du snakker også tysk og fransk.
Hvor mange språk snakker du ikke?
Ikke mange.
Dårlig tobakk.
Hvorfor har du lært så mange språk?
Jeg vet ikke. Det er en evne jeg har. Det er bare ord.
Det er mange ting som faller deg naturlig
Kan du male?
Tror du det?
Jeg kan se kjærligheten til kunsten i øynene dine.
Jeg tror at du kanskje kan male.
Men vi må sørge for å bli kvitt det skjegget du har.
- Reisen hit var lang. - Og veldig hemmelig.
Mr Amerika, den ensomme vandreren.
Gid jeg visste hva det er vi hjelper deg å utrette.
Det er uviktig. Amerika takker deg.
- Gjør du det? - Hva?
- Takker meg. - Jeg er ikke Amerika.
- Jeg er bare et oppdrag. - Du er et menneske.
Hvis du sa takk, ville jeg svare "ingen årsak", -
-og så ville vi ta oss en drink.
Det hadde vært veldig sivilisert.
Mor var en rumensk sigøyner.
Hun trodde på den iboende kraften hos barberkniver.
Hun trodde at de kunne forutse framtiden.
Får jeg barbere deg?
Vær så god.
Enkelte barberinger er bare barberinger og ingenting annet.
Men hvis vi sier at denne barberingen er annerledes, -
-og at vi ser etter et omen, -
-er det ingen vei tilbake.
Herved tilkjennegir jeg at denne er annerledes.
Barberingen må ikke være perfekt. Bare Gud er perfekt.
Hvis den er perfekt, og jeg ikke skjærer deg, -
-vil du mislykkes-
-og dø.
Men hvis jeg begår en feil, og du begynner å blø, -
-kommer du til å lykkes og overleve.
Men jeg må ikke forsøke å gjøre en feil-
-for å påvirke eller styre utfallet.
Da vil vi begge være forbannet.
Jeg må gjøre mitt beste for hvert drag med kniven.
Jeg må etterstrebe å være stø på hånden.
Det er bare om jeg gjør en virkelig feil, hvis hendene mine skjelver, -
- hvis jeg ser bort et øyeblikk, eller om barberkniven tilfeldigvis risper, -
- at blodet er et godt omen. Blod er liv.
Men jeg må etterstrebe perfeksjon.
Og jeg må være veldig stø på hendene.
Og du må prøve å sitte helt stille.
Ikke rør deg, mr Amerika, for da er du en fordømt mann.
Det er perfekt.
Jeg var stø på hendene i dag.
Omenet vårt tyder på døden.
Du vil mislykkes, og du vil dø.
Tørk av deg med denne. Det er veldig behagelig.
Du vil lykkes med oppdraget ditt.
Men du er, ikke desto mindre, en fordømt mann.
Jeg tar deg med til stedet du søker, men derfra må du fortsette alene-
-inn i et ugudelig land.
- Takk skal du ha. - Ingen årsak. Nå tar vi en drink.
- Hva er det? - Det er ikke vodka.
Du forventer at russere drikker vodka, ikke sant?
Men jeg kjenner deg ikke og gjør derfor ingenting av det du forventer.
Kanskje vi er fiender en vakker dag.
Da tror du kanskje at du kjente meg, og derfor drikker vi gin.
Min russiske venn, det var ikke gin. Det var vodka.
Kanskje du tror at du kjente meg.
Flink gutt.
Milde himmel...
Jeg kommer snart tilbake.
Vil du bli med?
Ok. Kom, da.
- Kom. - Fyren dreper folk.
Så etterlater han store, falske fotspor etter seg. Helt sykt!
Når de finner ham, kan de sende ham hit, så skal han få se en stor fot.
Det er grusomt, Ralph. Det er alt vi vet. Og vi godter oss over det.
Men du er en flink gutt, ikke sant?
Jeg syns det.
Harolds hattebutikk
Hallo!
Unnskyld meg. Jeg skal bare... Hva kan jeg stå til tjeneste med?
Jeg er på jakt etter en hatt.
- Selger du slike lodd? - Skrapelodd, ja.
Er dette kjøpt her?
- Kjøpte du det her? - Jeg fant det.
Det er et vinnerlodd. 100 dollar.
- Ok. Vil du ha premiepengene? - Nei, loddet er ikke mitt.
- Hva vil du gjøre, da? - Gi det tilbake til eieren.
Kjøperen så ikke på det, trodde at det var uten gevinst og kastet det.
- Skjer sånt ofte? - Iblant.
Det virker tåpelig.
Jeg legger det igjen her.
- Vil du ikke ha pengene? - De er ikke mine.
Spar det i noen dager. Om ingen gjør krav på det, får du beholde det.
- Vær så god. Til hunden. - Takk.
Jeg betaler for det. Da vet hunden at jeg bryr meg om ham.
Hvorfor har ikke denne blitt brent?
- Hvem brenner penger? - Myndighetene.
De destruerer gamle sedler og trykker nye som settes i omløp.
Lurer på hvorfor akkurat den ikke ble fanget opp og brent.
Jeg vet ikke. En del av de gamle biter seg vel fast.
Hei, Ed.
- Har du klippet deg et annet sted? - Ja, for noen uker siden.
- Det begynner å føles litt langt nå. - Da får du stige på.
Det er en stund siden sist.
Ja, det vokste veldig sakte en stund.
Men plutselig begynte det å vokse veldig raskt, så her sitter jeg.
Det høres ut som et av de beste problemene jeg har hørt om.
Tallene er snudd feil i virkeligheten og rett i speilet.
En speilklokke.
- Går det bra? Du ser litt trett ut. - Det er ingen fare med meg.
- Er det sikkert? - Ja, jeg er bare...
Bare...
Ikke rykk sånn med hodet. Jeg kan klippe av et stykke av øret.
- Fortell. Hva er det som plager deg? - Ikke noe, Ed. Jeg har det bra.
Jeg bare... Ikke noe.
Jeg vet ikke.
Jeg føler meg... gammel.
Jeg vet det. Jeg er gammel.
Det fins andre ting.
Ting jeg kunne ha gjort annerledes.
Ting jeg angrer.
Det er bare nonsens, Ed.
Selvopptatthet. Det er ingenting.
Vi snakker ikke så ofte som vi burde.
Men jeg forstår. Jeg vet jo hvorfor. Jeg er lillebroren din.
Vi burde dra og fiske.
Jeg skjøt noen under krigen.
Det var ikke noe jeg ville gjøre. Drepe en mann.
Selv om han fortjente det.
Og det gjorde han.
Farvel, mr Amerika.
Heil Hitler!
Mein Führer.
Kom.
Takk.
Jeg syntes at det var på tide at vi gikk ut på en ordentlig date.
Det har vi vel gjort før?
Jeg regner ikke med hamburgerbarer eller spaserturer rundt byen.
Jeg mener en... Du vet.
- Dette er vidunderlig, Calvin. Takk. - Ingen årsak.
Dette forventet jeg ikke da jeg forlot klasseværelset i dag.
- Barna ville le hvis de så meg. - Du er veldig vakker i mine øyne.
- Jeg er lykkelig, Calvin. Takk. - Det var så lite.
Men jeg skulle ønske at... Det jeg prøver å si, er...
Flytt på bordet! Det står i veien.
Du sa at du skulle ønske...
Jeg er lykkelig, og forhåpentligvis er du lykkelig sammen med meg.
Og når du ikke er hos meg, er jeg...
Gud, hva er det jeg prøver å si?
- Når jeg kommer tilbake, burde vi... - Neimen, se hvem det er!
Harolds lærer.
Han sier at du forstår ham. Og at du liker modelltog.
Far var ingeniør, så...
Harold sier at du forklarer hvordan addisjon fungerer-
- ved å benytte deg av epler i stedet for tall.
Eplene hjelper...
- Han har god matlyst. Han elsker mat. - Men ikke nødvendigvis epler.
Vi overveide privatskole, men hvor kunne han treffe vanlige mennesker-
- hvis ikke han levde blant dem en stund?
Han vil sikkert rekke...
Dette var hyggelig. Du er dobbelt så nydelig som Harold beskrev deg.
Det kan jeg neppe unngå å se.
- Unge mann? - Unnskyld meg.
Dette er Calvin. Min... Han går ut i krigen i slutten av uka.
- Hyggelig, mr Calvin. - Barr.
Ikke bli skutt.
Jeg er så lei for det, Calvin. Hva var det du ville si?
- Jeg ble helt skjelven av tempoet. - Foreldre engasjerer seg i barna.
Hvordan klarer du det? Du håndterer både foreldre og barn.
Du er en helgen. Er du klar over det?
- Hva er finere enn en helgen? - Jeg vet ikke.
Uansett hva det er, så beskriver det deg.
- Jeg elsker deg, Calvin. - Og jeg elsker deg.
Hvem er det, gutt?
- Ja? - Får vi komme inn og prate med deg?
- Om hva? - Får vi komme inn?
- I spisestuen. Jeg lager kaffe. - Vi har allerede spist.
Jeg tilbød dere ikke en matbit, bare kaffe.
Slå dere ned, mine herrer.
For en fin hund.
Den er straks ferdig.
Kom til saken, mine herrer.
- Har du hørt om drapene i nord? - Det snakkes om dem på nyhetene.
- Hvorfor er FBI innblandet? - Vi assisterer.
- Hvorfor har dere kommet hit? - Det du har hørt om situasjonen...
Det er en dekkhistorie.
Mediene begynte å spre sin versjon av det hele, og vi spilte med.
- Jeg forstår hvordan det fungerer. - Nei, det gjør du ikke. Ikke ennå.
Mine herrer, dere snakker i sirkler. Snakk her.
Bestefar kjente deg, Barr. Han var en høytstående militær.
Han fortalte meg historier. En del av dem trodde jeg på, andre ikke.
Historiene ble stadig mer merkelige.
Foreldrene mine sa at han var senil, men jeg er ikke så sikker på det.
Uansett fortalte han ting som han kanskje burde ha holdt kjeft om.
Han løftet meg opp i fanget sitt en kveld da jeg var ti år i 1955,-
- og han fortalte meg mange ting om en viss soldat.
Men han beskrev ikke en mann, men heller en myte, eller en legende.
Som kong Artur.
Men du dro vel aldri et sverd opp av en stein?
Men noe gjorde du. Noe enda større, kanskje.
- Foreldrene dine hadde nok rett. - Om at han var senil? Kanskje det.
Eller så var han ikke det.
Vi ble rådet til å finne deg, siden du er en dyktig stifinner og...
Som dere sikkert vet, hører det til fortiden.
- Jeg er en gammel mann nå. - Jeg prøver å redde liv.
Hvis ikke hendelsesforløpet hindres snarest, -
- kan dette komme til å innebære verdens undergang.
Hva er dette?
Det ser ut som en bakterieinfeksjon. En pest.
Nei, monsieur Barr, Bigfoot.
Skapningen er syk.
Her er et 80 km stort område av dypeste villmark-
- der den allerede har utryddet en hel villdyrpopulasjon.
Her fins ikke en levende skapning unntatt ett, beistet med mange navn.
Det er som om den aller verste typen influensa har spredd seg, -
-bare verre.
Den skapningen er den opprinnelige kilden til denne fæle farsotten.
Den forsvant, viruset muterte og begynte å spre seg mellom arter.
Heldig nok ikke til fugler.
Folk ble syke og døde i rask takt. Flere enn pressen melder om.
Området kalles den døde sonen.
Med slike virus er krenkelser av avsperringen utelukket.
Vi har testet blodet ditt.
- Du er immun mot viruset. - Hvordan?
For enhver influensastamme, fins det en liten del av befolkningen som...
- Hvordan fikk dere tak i mitt blod? - Myndighetene hadde nedfryste prøver.
Hvorfor det?
Sett fra en strengt medisinsk syns- vinkel, er du unik, monsieur Barr.
Hvis det er flere, hvorfor akkurat jeg?
Noen er døde, noen er gamle, noen er barn. Det er bare du som gjenstår.
Vi sendte våre beste menn. De kom tomhendt tilbake, eller slett ikke.
En vaksine ville ta uker eller måneder å skape.
Hvis vi mislykkes med å drepe beistet, og det rømmer...
Da kan dette være slutten, Calvin.
Tenk om det allerede har sluppet ut av dette området. Hva skjer da?
Vi er klare til å bombe hjertet av Canada.
Statsministeren søker andre utveier, -
- men presidenten har satt opp en tidsfrist.
Du er vårt siste håp. Beistet er i bevegelse.
Det er på vei hjem.
Vi har lest om deg, mr Barr.
Det er mange som husker hva du gjorde for vårt land under og etter krigen.
Ditt kompetansenivå er... Og du har hatt mange suksesser. Perfekt!
Du var dypt involvert, og den slags instinkt forsvinner ikke.
Vi så hvordan du taklet de bøllene her om kvelden. Slett ikke dårlig!
Men tilbake til bestefar og noe han sa da han fortalte sine historier-
-om kriger og soldater.
Han visste ikke eksakt hvordan det skjedde, men bestefar sa-
-at noen drepte...
Ja, det gjorde jeg.
Tyskerne.
De forflyttet seg ofte, og jeg fulgte etter dem.
Jeg skygget dem på kryss og tvers over deres okkuperte landområder.
Jeg beveget meg når de beveget seg.
Til riktig anledning innfant seg.
Til jeg visste hvor han var.
Til jeg visste at det var han, og jeg tok ham igjen.
- Mener du alvor? - Tyskerne skjulte sannheten.
Vi også.
Og historien forløp som det står å lese om i bøkene.
Da jeg endelig fant ham, hadde hans ord vokst seg større enn ham, -
- og ideene hans fortsatte å gjøre ufattelig skade uten ham.
Den dagen drepte jeg bare en mann.
Det han sto for, var ustoppelig.
Unnskyld, snakker du om andre verdenskrig?
Nazistene hadde flere dobbeltgjengere i reserve, tre, kanskje fire, -
-ved tiden for slaget om Berlin.
Operasjon Valkyrie var vellykket.
De drepte nummer to.
Den siste var en feiging og en kvinnebedårer, men mest en feiging.
Han skjøt seg selv i en bunkers.
Han drepte hunden sin også.
Hvilken funksjon fylte den lille barten?
Frisyren.
Uniformen.
Hele framtoningen.
Det var et kostyme, en del av en plan.
Det er lett å lure de dumme og godtroende.
Det jeg gjorde den dagen, betydde ingenting.
Jeg drepte bare en mann. Monsteret levde videre.
Og til slutt ble krigen vunnet av helter, ikke av meg.
Forstår du det?
Det er ikke som det tegneseriebladet du ønsker at det skal være.
- Nå vet du alt. Føles det bra? - S'il vous plaît...
Hva snakker dere om, mine herrer?
Jeg gjorde bare som de sa.
Det er alt.
Jeg gjorde alltid akkurat som de sa.
Så der har du det. Og det er alt.
- Så du vil altså hjelpe oss? - Jeg jobber ikke for dere lenger.
Nå må jeg dessverre be dere om å dra.
Jeg ber om unnskyldning hvis det skaper problemer for dere.
Men det er sent, og tv-programmet jeg pleier å se, begynner straks.
- Hva med den kaffen? - Dere hadde jo allerede spist.
Hva tror du?
Vent.
- Det er jo favoritten din. - Du får den.
Jeg skal ta godt vare på den.
Hallo?
- Ja? - Ringte du akkurat?
Ja.
Unnskyld at jeg ringte så sent. Jeg skapte vel ikke noe oppstyr?
- Det begynner å bli litt kjølig. - Ja.
Jeg tok med varm sjokolade til deg.
Vent litt...
- Man må ha marshmallows. - Absolutt!
- Det var godt. Takk. - Det er bare sjokoladepulver.
Vil du snakke om noe, eller skal vi bare være tause? Begge deler er ok.
Jeg fikk besøk av noen mennesker som vil at jeg skal gjøre noe for dem.
- Hvem er de? - Myndighetene.
To stykker, nærmere bestemt. USAs og Canadas.
Det handler om Bigfoot, Ed.
De vil at jeg skal drepe ham.
Han bærer på en slags farsott.
- Det låter ikke bra. - Nei.
- Kan de ikke be en annen? - Nei.
- Hva svarte du? - Jeg sa nei.
- Ville du klare det? - Jeg vil ikke drepe igjen.
Verken dyr eller menneske.
Jeg vil ikke gjøre sånt lenger.
Er du sikker på at du har tatt riktig beslutning?
Hvorfor ringte du til meg hvis ikke du overveier å dra?
Hvorfor tror du på det jeg sier?
De fleste menn er seg like hele livet.
En løgnaktig mann er en løgner.
En forfengelig mann er forfengelig.
Og en hederlig mann er hederlig.
Vær forsiktig, Calvin. Jeg vil fremdeles dra på fisketur.
Er du snill og tar vare på hunden min?
- Godt å se deg, Barr. - Monsieur, bli med meg er du snill.
Vi er like utenfor den døde sonen. Ilden er et sikkerhetstiltak.
- Den omgir sonen. - Ingenting kommer inn, eller ut.
Du får selv velge feltuniform. Du finner sikkert noe som passer.
- Du får også velge utstyr. - Og våpen.
Når du vel er inne i den døde sonen, trekker vi oss vekk enda 80 km.
Du er vårt siste håp om å redde landet vårt. Og ditt.
Kanaderne hadde ingen våpen som dugde, -
- så jeg sendte etter min private samling.
Det geværet, det kikkertsiktet, denne kniven. Det holder.
Merci, monsieur Barr. Merci.
Vi har fastslått posisjonen din.
- Har du drept den? - Ikke ennå.
- Var det du som skjøt? - Ja.
- Traff du den? Hvor? - I hodet.
- Men den er ikke død? - Nei.
- Hvor er den? - Den løp av sted.
- Hvor? - Jeg finner den.
- Tiden holder på å renne ut. - Jeg vet det.
Hvordan går det med deg?
Den førte meg utfor et stup. Jeg brakk lillefingeren.
- Hva sa du? - Min femte finger. Jeg brakk den.
Vær forsiktig, så det ikke skjer igjen.
Den har ikke store føtter. Den lever ikke opp til navnet.
Vi støtter deg, Barr.
Jeg tar ikke kontakt igjen før det er over. Over og ut.
Varmt omslag.
Vegetarianer.
Hei!
Ha det!
Kjære Calvin, jeg har skrevet så mange brev at jeg mistet tellingen.
Jeg kan nesten høre hva du ville svare.
Iblant husker jeg en av vitsene dine og ler.
Så føler jeg meg dum.
Det er lenge siden jeg hørte fra deg.
De sier at du lever, men at jeg ikke får snakke med deg.
At du ikke får skrive til meg, selv om du gjerne ville.
Jeg gikk forbi huset ditt i dag fordi at vi har vært der sammen.
Jeg har blitt sentimental. Jeg!
Jeg så ett av brevene mine leveres. De blir ikke videresendt lenger.
Jeg har fått jobb på en skole i hjemtraktene mine, nær mor og far.
Mor har vært dårlig i det siste, så jeg reiser herfra.
Jeg sa adjø til Ed. Han savner deg også. Det gjør vi alle.
Særlig jeg.
Vær så snill, kom hjem snart. Jeg elsker deg.
P.S. Liker du frimerket med Dick Tracy? Du elsker jo den serien.
Jeg har klippet ut stripene til deg. Jeg har ikke gått glipp av én dag.
De skal ikke få kroppen din, gamle gutt.
Det var ikke dette jeg ønsket. Unnskyld.
Broren min var en god mann. En omtenksom mann.
Han var uselvisk og uten hovmod.
Han elsket ei jente. Hun var veldig fin.
Krigen kom imellom dem, og hun gikk bort i unge år.
Altfor ung.
Jeg kjente ikke Calvin så godt som man burde kjenne broren sin, -
- men jeg savner ham. Jeg har alltid savnet ham.
- Ok, hva syns du? - Det ser kjempebra ut, Ed.
- Da er vi straks ferdige. - Jo...
Jeg beklager virkelig det med broren din. Calvin?
Jeg kjente ham ikke så godt, men han virket som en grei fyr.
Det var han. Takk.
Så...
Folk sier at han dro på ferie-
-og aldri kom tilbake.
- Det var virkelig trist. - Han reiste til et fint sted.
Et varmt sted ved havet.
Det er selvsagt bedre enn om han hadde dødd i huset sitt helt alene.
- Ja... - Ferdig. Ta deg litt godteri.
Da, så.
Vel...
Ta vare på deg selv, Ed.
- Skal du se skolestykket i morgen? - Ja, barnebarnet spiller sommerfugl.
Han er også med. Han spiller skilpadde. En hovedrolle.
Får jeg bli med deg ut?
Jeg sa pene ting om deg ved graven din.
Gid jeg hadde vært der. Takk for at du tok deg av Ralph.
Ikke noe problem.
- Hva begravde dere? - Uniformen din og medaljene dine.
Bra.
- Jeg kan ikke fatte at du... - Kan vi bare være stille, Ed?
Ok. Det låter bra.
Ja vel.
Pokker ta!
Hallo?
Hvor er hun? Jeg ser henne ikke.
Å!
Det er mange typer sommerfugler som er døde på denne tida av året.
Hva nå?
Det er jo sent i sesongen.
Begravde du...?
Begravde du... det under senga mi?
- Gjorde du det? - Ja.
Jeg tenkte at du ville føle deg bedre hvis...
- Calvin. Jeg er lei for det. - Det er ingen fare.
- Hei! - Skal vi gå en tur?
I dag kom en av elevene mine fram til meg og ga meg dagboken sin.
Han heter Jimmy. En hyggelig gutt.
Han sliter virkelig hardt.
Han hadde et sår i panna. Han sa at han hadde skrevet om det i dagboken.
Så jeg leste den i lunsjpausen.
Det sto at Jimmy og kameratene hans lekte krig.
- Du vet, krig. - Ja visst.
Korkgevær og sånt noe.
Jimmy spilte fienden og klatret opp i et tre.
Men så mistet han balansen og falt ned på en av vennene sine.
De andre skyndte seg dit for å se hvordan det gikk. Alle unntatt en.
Han løp fram, skjøt alle fiendene og skrøt av at han hadde vunnet.
Og teknisk sett hadde han vel det.
De andre barna hadde jo ikke behøvd å komme til unnsetning.
Fienden tapte, og Jimmy tok hendelsen veldig dårlig.
Jeg vet ikke helt hva det var han ville fortelle meg.
Han beskrev det veldig detaljert. Det må virkelig ha plaget ham.
Han vil nok vite hva du mener om gutten.
Din mening er sikkert viktig for ham.
Hva mener du?
Om gutten som skjøt alle de andre? Jeg vet ikke.
Han kommer nok til å bli noe stort.
Han kan bli fabrikkdirektør. Eller kanskje president. Hva vet jeg?
Unger er robuste.
Hva slags gutt var du?
Den som ble moset da Jimmy falt ned fra treet.
Vi ses, Calvin.
I morgen...
Kanskje du kan kjøre meg til jernbanestasjonen?
Det går ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi...
I kveld er jeg lykkelig. I morgen kommer jeg ikke til å være det.
Jeg kan ikke se på når du drar.
Når vi kommer til huset ditt, vil jeg bare fortsette å gå.
Når vi ses neste gang, er det som om du stoppet for å knyte skolissen.
Hør... Jeg...
- Jeg er like bak deg. - Skynd deg å ta meg igjen.
Kom.
En annen dag, gutt.
Kanskje i morgen. Hva sier du?
Der er den.
Kom, gutt! Nå går vi hjem.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com